![](https://kultura21.sk/wp-content/uploads/2024/05/obalka-1-1200x1623.jpg)
Křest knihy Davida Shorfa „Sloužil jsem v Gaze se koná v restauraci Paprika v Praze 29. května od 17 hodin. Knihu pokřtí spisovatelka Markéta Lukášková a režisér Jan Hřebejk.
„O izraelské armádě slyšeli asi všichni. Má pověst jedné z nejlepších. Na rozdíl od té patrně úplně nejlepší – americké je ale navíc prakticky neustále ve válce a tak všechny moderní zbraně a strategie může zkoušet v každodenním boji,“ vysvětluje David Shorf.
Čtenář se v knížce dozví, jak izraelská armáda opravdu funguje, a nakolik je realita vzdálená od romantických představ o dokonalém
stroji. Kniha je zajímavá díky nevšednímu pohledu, autor totiž popisuje izraelskou armádu pomocí vlastních zážitků. Příběhy v izraelsko-palestinských kulisách jsou napsány s mírným cynismem a všudy přítomnou ironií, takže připomínají atmosféru Černých baronů nebo Dobrého vojáka Švejka. Na rozdíl od zmíněných českých klasik ale autor izraelské vojsko respektuje, neposmívá se mu.
Službou v izraelské armádě provádí čtenáře prostřednictvím zábavných, i když místy drsných příběhů, a úsměvně popisuje izraelskou mentalitu. Čtenář má příležitost uvědomit si, jak musí tenhle „stroj na ochranu židovského státu“ fungovat, aby Izrael nepřestal existovat. Na druhé straně se ale dozví, nakolik je mediální obraz dokonalé armády občas přehnaný. Dozví se také, proč se Palestinci nebojí izraelských vojáků, ale proč mají strach z ozbrojených židovských osadníků, přečte si, jak vypadá útok na teroristy, co je to střelba při únosu, proč mají Izraelci v zásobnících o náboj míň než Američani. A proč se jeden arabský osel jmenuje po izraelském veliteli.
Autor také popisuje, jak funguje izraelská společnost, proč existuje rasismus i mezi Židy, proč ultraortodoxní Židé nechodí do armády,
jak je důležité, jestli je Izraelec původem z Maroka, Ruska, Argentiny nebo z dalších desítek zemí, jak se kultury jednotlivých subetnik míchají, proč Palestinci rádi pracují v Izraeli, či kde se rodí palestinský terorismus.
Text: Eva Karasová